ПОВРАТ НА СЪДБАТА
Translation ZALMEN BEHAR
Бренди!
Английска запалка... - Лейтенант...
Не ми беше казал, че си от SS.
Това ме поставя извън подозрение.
Как е Граф фон Щауфенберг?
Какво друго можеше да се очаква... Като се има предвид нараняването му...
Нуждае се от надежден детонатор да активира бомбата.
Каза, че си доста добър в механиката.
Трябва да бъде нещо, което да се активира с увредената му лява ръка.
Трябва също да има 10 минути закъснение, за да може да избяга.
Можеш ли да го направиш?
Имам назначение за лагера Треблинка, кога го искате?
До седмица.
Ще го имате!
Хелмут! - Вили!
Как е малката ми сестра?
Дебела... Откакто роди бебето. - Бебе! Какво е?
Момче! - Чудесно!
Нарекохме го Август, на баща ти. - Това щеше да му хареса!
"Железният кръст", получи го. Никога няма да мога да го заслужа!
Осигурява ми безплатен транспорт... За какво е тази тайна среща?
ODESSA... - Какво по дяволите е ODESSA?
Тайна организация от висши офицери от SS и Гестапо.
Планират да евакуират всички ръководни офицери преди края,
за да се избегне да бъдат съдени за военни престъпления.
Господа, в случай, че Германия загуби войната,
трябва да се направи подготовката сега...
за тези, които ги грози да избягат преди края,
ODESSA е направила подготовката,
за унищожаване на личните ви досиета
за да получите нова идентичност в чужбина.
Къде ще бъдем изпратени?
Главно в Южна Америка и след това навсякъде.
В замяна на това, ODESSA ще очаква пълно изпълнение на клетвата,
която направихте при постъпването в SS.
"Подчинение до смърт".
Това е достатъчно, нека да пийнем по нещо...
Хелмут, кажи ми какво мислиш?
Те търсят отдадени роби, които да са обвързани завинаги.
Искаш да зависиш от милостта на тази измет?
Мисля, че SS просто иска да се погрижи за своите...
Глупости!
Германия губи войната и те са отчаяни...
Виж къде назначават мен, опитен боен командир.
Търча от един до друг от тези смърдящи адове,
да конструирам по-добри и по-големи пещи,
за да изгарят повече евреи още по-бързо... Хайл, Хитлер.
Точно затова, трябва да се присъединиш към ODESSA.
Съюзниците ще те обявят за военнопрестъпник и ще те съдят...
Никой няма да се присъединява към ODESSA, когато "Валкирия" успее...
Валкирия? - Заговор за убийството на Хитлер.
Какво? Боже мой!
Всички в подземието...
Хайде, хайде...
Бренди!
Може в подземието... - Тук сме добре, благодаря.
Защо се замеси в това?
Наречи ме патриот, Хитлер е луд, предпочита да ни унищожат.
Върховното командване трябваше да го елиминира отдавна!
Разбира се че е луд, но също и ти като правиш това.
Слушай, ако не успеем... ако "Валкирия" се провали...
ще има репресивни мерки срещу нашите семейства...
Карен е единствената ми сестра, и вие с бебето, да е благословено...
сте всичко, което имам. Затова дойдох. Нови документи за самоличност
за теб и Карен да избягате, когато е необходимо,
и за Бога стой далеч от ODESSA. Това е вашият изход, използвайте го!
А ти?
Имам си план, не забравяй, че семейството има пари в Швейцария...
Това ми напомня, че ме чака една красавица...
Какво? Сега? Посред бомбардировката?
Един ден кажи на малкия Август, че има един луд чичо!
Добро утро, полковник... - Добро утро, лейтенант...
Това е детонатора.
Капсулата съдържа киселина,
тъй като Граф фон Щауфенберг има само три пръста
поставих устройство, което чупи капсулата.
Киселината разяжда кордата за 10 минути, което освобождава
пружината, и взривява пластичния експлозив, ясно ли е?
Съвсем просто... и остроумно.
Всичко, включително експлозива, се побира в това куфарче.
Отваря куфарчето, задейства включвателя и има 10 минути за да избяга...
Включих допълнителни капсули за да може да се упражнява.
Бог да му помогне! - Бог да помогне на всички ни!
Господа, лагера Майданек е бил превзет от руснаците.
Заедно с всички досиета и затворниците.
Офицерите са избягали, но шест пазача са били обесени.
Това няма да се случи тук, в Треблинка.
Искам да има план за евакуация и унищожаване на този лагер...
Капитан Мюлер! - Да, сър!
Колко ще отнеме да се взривят газовите камери и крематориуми,
да се изравнят и да се посади трева в района?
Трева ли? Това отнема седмици!
Ще я вземете от местните ферми и присадите! Колко?
3 или 4 дни... - Бъдете готови да го направите за два...
С транспорта! Колко може да бъдат преместени с влак в лагерите в Германия?
3-4 хиляди може би, има недостиг на вагони.
Даже не и 10%.
Започнете незабавно реквизиране на допълнителни превозни средства!
Полковник фон Шрьодер. - Да.
Какъв е дневния капацитет на крематориума?
Крематориуми... - Какво?
Множественото число е крематориуми... Имате повече от един, коменданте.
Вашият проблем са мазнините, човешките мазнини...
Полепват по стените на комина, причиняват прегряване на пещите,
и тогава трябва да ги спирате.
И какво трябва да направя с телата, да ги евакуирам ли?
Не знам. Моята отговорност е да поправям пещите.
Какво се слага вътре е ваша отговорност. Дано имате по-голям късмет с боклука.
Полковник, не се впечатлявам нито от вашата фамилия, нито от "Железния кръст".
Загубих окото си в наистина важна битка.
Борейки се по улиците за основаването
на Нацистката партия! - Възхитително!
Д-р Шлосберг! - Сър!
Когато пристигнахте от Аушвиц, донесохте ли записките
на експериментите си? - Да, сър. Всичките!
Подгответе се да ги унищожите... - Това са от 2-годишни изследвания!
Може би предпочиташ да ги дадеш на руснаците...
Какво чакате? Имате заповеди, на работа.
Хайл, Хитлер!
Не изглежда много впечатлен от вашите изследвания...
Винаги ли сте оскърбяващ със своите началници?
Митендорф се чувства обиден и има известно право, разбира се...
Радвам се да ви видя отново! Срещнахме се преди месеци в Аушвиц.
Наистина ли? Не си спомням...
Мислих си, че може да обядваме заедно днес?
Много мило, но се страхувам, че съм твърде зает...
Това е копие от заповедта за преместването ми тук.
Какво прави у вас?
Аз ви преместих. Имам доста връзки в Берлин.
Сега за нашият обяд...
Мислех си за място, далеч от тази кочина...
Моят адютант ще ви вземе в 12 часа...
Съюзниците от месеци пускат листовки.
Имат намерение да обесят всички SS офицери замесени в изтреблението на затворници.
Това не включва вас, вие сте само инженер, подържащ техниката.
Това няма значение за Съюзниците. Трябва да избягам, когато загубим.
Може би е малко провинциално, но намирам, че рейнското вино
е по-добро от френското, не мислиш ли? - Не пия...
Благодаря Шумахер, това е всичко...
Защо ме прехвърлихте? - Може да имам нужда от помощта ти...
Моята помощ? - По специалността ти.
Присаждане на кожа без упойка, и агонизиращо мъчение...
Моите експерименти в пластичната хирургия са помогнали за революционни техники,
използвани при нашите осакатени войници...
В тези листовки се споменава за докторите участващи
в експериментирането с хора, или ти и аз сме на същия влак.
Полковник, не знам какво имате предвид, но не съм предател!
Но вече си!
Има документи, които ясно те уличават в заговор
за убийството на фюрера.
Това е лъжа!
Разбира се, но документите са абсолютно автентични.
Какво искаш да направя?
Когато дойде времето, да ми помогнеш да умра.
Да умреш? - От тиф...
Треблинка 20-ти Април, 1944г.
Полковник фон Шрьодер.
Хитлер оцеля от бомбата,
Граф фон Щауфенберг е бил застрелян...
Издирват ни всички...
Хитлер сега е в ефир...
Свържете ме с д-р Шлосберг, моля.
Докторе? Полковник фон Шрьодер е...
Съжалявам, че се обаждам в този час...
Време е!
Имаше атентат срещу Хитлер днес, неуспешен...
Сега всички конспиратори ги арестуват и екзекутират.
Жалко, че си бил забъркан в това, Франц...
Разбира се, уличаващите документи са в безопасност,
докато ме има мен! - Защо аз?
Не се подценявайте, докторе.
Вие сте най-добрият пластичен хирург в страната.
Е, какво мислите?
Мога да те направя дори по-хубав... - По-хубав... евреин.
Евреин?
И когато се възстановя, ще ме изпратиш в лагера Нацвайлер.
Искаш да бъдеш изпратен в лагер като еврейски затворник?
Луд ли си?
Нацвайлер е във Франция
и след седмици, ще бъде в ръцете на Съюзниците
и аз ще бъда освободен с другите.
Искам също да промениш гласът ми.
Едно леко опериране на гласните струни.
Но това няма да те научи да говориш идиш, ще те разкрият.
В Хамбург, откъдето съм евреите не говорят идиш.
И искам да промениш цвета на очите ми.
Ако приема, каква гаранция имам, че ще оцелея?
Това са необходимите документи за моето прехвърляне.
Този плик съдържа щедро заплащане за услугите ти
и установяване на връзка в Берлин,
която ще те отведе до SS организация наречена ODESSA
и те са твоят изходен билет, когато нещата приключат.
Добре, ще те оперирам сутринта. - Ще го направим сега!
Виж сам!
Препоръчвам да говориш възможно най-малко,
докато се излекуват гласните ти струни.
Изглеждаш доста хубав, за евреин...
Кога мога да си тръгна?
Татуировката ще се излекува скоро
и синините ще изчезнат до две или три седмици...
Документите ти.
Бенджамин Гросман, прехвърля се в Нацвайлер, Франция,
и според докладите, ще бъде в ръцете на Съюзниците след месец.
Тихо и спазвайте строя!
Без приказки!
Д-р Шлосберг. - Не разбирам!
Без приказки! Казах да не говорите!
Качете го във вагона.
Променете направлението на всички вагони...
Какво се е случило? - Съюзниците са в Нацвайлер.
Карайте ги за Белзен!
Всички вън от влака и се стройте!
Хайде свиньо вън! Бързо, бързо!
Това не е Франция!
Кой този лагер? - Белзен!
Белзен? - Какво знаеш за Белзен?
Слухове, нямат газови камери... Ще работим до смърт.
Стой, връщай се в твоята група! - Той е мой син, моля ви!
Вие двамата! Отнесете го при другия боклук, хайде!
Защо за Бога? Момчето е мъртво...
Не знам как все още мога да плача...
Останете в строя!
Върнете се в строя!
Хайде по наровете!
Лягай на нара, чифут!
Не ставай глупак. Прави каквото ти казва!
Пази се от този, удря хората до смърт...
Той е естонец, мрази евреите повече от SS.
Не му се изпречвай на пътя...
Мога да се грижа за себе си, старче!
Просто се опитва да ти помогне.
Очевидно не са бил много време по лагерите.
Очевидно!
Аз съм Макс Бродски, от Полша... - Бен Гросман.
Движете се!
Това е за теб...
Движи се!
Не взимам подаяния!
Стани!
Ставай!
Не стой там, помогни ни да го свалим!
За какво?
За да си разделим дрехите му, такова е правилото...
Нямам нужда от дрехите на мъртвец, сами си го свалете!
Това е за ръцете ти, Гросман.
Ето за това ги разкъсваме.
Но ти нямаш нужда никой да ти казва нищо, нали?
Мисля, че е счупен. - Не е. Трябва да станеш.
Волфи, Волфи!
Ако не станеш, ще те застрелят. - Мислиш ли, че ще мога?
Старай се да не забележат. - Добре.
Ще ми кажеш ли, или да те чакам, докато завършиш...
Защо? Ще ходиш ли някъде?
Виж кой има чувство за хумор...
Слушай, ние с Волфи бяхме по лагерите заедно над три години
и ще ходим някъде!
И той ли?
От къде си, Бен Гросман? - Хамбург.
Имаш ли семейство? - Вече не...
Нито пък аз.
Виж, работиш над това повече от месец.
А? Кога ще послушаме малко музика...
Търпение, Бродски, търпение.
И ако не може да свири, не може да избягаме.
Какво правиш с тези карти?
Преживявам!
Как е крака, Волфи? - Добре, като ме шинира...
Хляб и сирене, Бог го изпрати! Яж!
Изплюй го!
Слизай! Изплюй го!
Изплюй!
Евреино!
Жив ще те одера!
Боже мой, какво ще правим с тялото?
Под пода... - Но ще засмърди!
И кой ще забележи? - Кучета от охраната.
Ще го погребем тук...
Вземи лъжици или нещо такова. Повдигнете дъските, хайде!
Хайде, бързо!
Аз ще гледам на вратата...
Как така един добър евреин умее да се бие така, а?
Мислеше, че полските фермери са единствените, които могат да се бият.
Хайде, Соли!
Няма да мога да издържа в такова положение.
Остави ме да изляза!
Млъкни!
Слушайте добре, ще работите нощна смяна тази вечер.
Който не може, ще бъде застрелян.
И ако се справите добре, ще има допълнителни дажби утре.
Млъкни или сам ще те удуша! Ще ни изкарат на сутринта.
Цяла нощ? Боже мой!
Ще преживеем това, Макс...
Ти не разбираш. Имах възможност да избягам
преди една година и не можах да го направя.
Имаше един тунел, не можах да вляза.
Ти не знаеш какво е.
Слушай, затвори очи и поеми дълбоко въздух...
Затвори очи, поеми дълбоко въздух
Мисли за открити пространства.
Морето, планините, звездите, каквото и да е.
Продължавай да говориш...
Опитай да мислиш за нещо красиво преди войната, опитай!
Дебора! - Коя?
Ще се оженя за нея. - Толкова ли е красива?
Дано да можеш да я видиш...
Моята Дебора. Вече 5 години толкова ми липсва.
Пет години! И все още мечтаеш за нея?
Живея за нея и за Израел!
Израел не съществува!
В съзнанието ми съществува, в сърцето ми...
Заради това ще оцелея от лагерите. За да видя този ден...
И още една причина...
Каква е?
За да стана свидетел,
така че света да знае какво се случва тук.
И за да се уверя, че всяко от тези чудовища ще бъде наказан.
Хайде, какво ви става? Трябва да ги измъкнем!
Макс, добре ли си?
Благодарение на Бен, спаси ми живота...
О, чист въздух! Слава Богу!
Каква нощ! Работихме като животни, да товарим всичко по камионите.
Бен.
Отишли са си.
Отишли са си!
Запазете спокойствие. Ние сме британската армия.
Вие сте свободни!
Благославяй Господа, душо моя, и всичко що е вътре в мене.
Благославяй Господа, душо моя, и не забравяй всичките Му благодеяния.
Благославяй Господа, душо моя, Той прощава всичките ти грехове!
Бен Гросман!
Виждам, че сте преместен в Белзен от Треблинка, г-н Гросман...
Опитваме се да сглобим информацията за SS персонала работил в лагера.
Кой беше началник в Треблинка? - Комендант Митендорф.
Ами докторите... Познавате ли някой от тях?
Имаше един доктор Шлосберг, отговаряше за заразените с тиф.
Е, те и двамата са изчезнали.
Комитетът за военни престъпления се интересува специално за полковник от SS,
който е ходил от лагер в лагер със специално назначение...
Какво знаете за полковник Хелмут фон Шрьодер?
Фон Шрьодер...
Да, беше в Треблинка. Умря там!
Очевидно, дори имаме смъртния акт.
Това е най-използвана измама от SS за да избягат.
Благодаря.
Изглежда е бил замесен в покушението срещу Хитлер.
Семейството му е било унищожено цялото от нацистите
в техните чистки на замесените семейства.
Какво ви става, г-н Гросман? - Съжалявам, много е горещо тук.
Бях болен. Не съм се възстановил от лагера.
Няма да ви задържам много. Защо не седнете?
Какво още може да ми кажете за полковник фон Шрьодер?
Той беше кремиран. - Да.
Всеки с тиф, беше... - Тиф. Сигурен ли сте?
Сигурен съм.
Помогнах да поставя тялото му в чувал
и да го вкарам в крематориума...
Той имаше медал... "Железният кръст"...
Беше закачен за чувала, когато беше кремиран.
Разбирам.
Кажете г-н Гросман, как успяхте да оцелеете така добре?
Бях в "зондеркомандо". - "Доверен"?
Почистващ газовите камери, поставящ телата в пещта,
в замяна на специално отношение?
Трябваше да оцелея...
Добре, г-н Гросман, това е всичко.
Бих искал да получа пропуск за Швейцария...
Не, те не искат повече бежанци и просяци.
Учил съм инженерство там. Мога да си намеря работа...
Ако нямате нищо против, и други чакат...
Защо не ти дадоха пропуск? - Не ни искат в Швейцария.
Швейцария, Швейцария! Сякаш имаш тайна банкова сметка там.
Ако знам, че има, бих го пренесъл на гръб през границата.
Не ни късай сърцата, с това момиче, което си познавал преди войната.
Мислиш ли, че все още го чака?
Ако беше така хубав... Като мен!
Забрави Швейцария, ела в Палестина. Изграждаме нещо... и момичета!
Не си виждал по-хубави, само да видиш моята Дебора...
Не разбирате ли, не ме интересува Палестина, вие вървете като искате!
Мислиш, че се отива просто така?
В Палестина се отива само контрабандно.
Британците я контролират.
Имат имиграционна квота, съвсем малка.
Евреите от цяла Европа се опитват да влязат и англичаните са много трудни.
Очакваме знак от нелегалната ни организация "Мосад ЛеАлия Бет".
Какво е това място? - Бежански център.
Нелегалната организация го използва за сборен пункт.
Бивши германски войници се грижат.
Работят за нас сега! Каква ирония, нали?
О, съжалявам, вината е моя! - Шумахер!
Познавате ли ме, г-не? - Не ме докосвай! Не ме докосвай!
Немец, какво прави немец тук? Отведете го!
Беше просто случайно.
Нацист! Фашистка свиня! Отведете го!
Беше просто случайно, не разбирам.
Махнете го! - Бен... успокой се!
Пусни ме! - Бен... спокойно!
Съжалявам, Макс, съжалявам...
Бен! Макс!
Какво? - Те са тук!
Аз съм, Волф.
Изглеждаш толкова добре! Макс е добре, тук е!
Страхувам се, че ако те пусна, ще изчезнеш.
През цялото време в лагерите, ти ми даваше сила.
Опитвахме се да получим новини за теб...
Бяхме отчаяни от случилото се...
Дави се оказа сред бежанците, когато те освободиха.
Изминаха 5 години и почваш да ми звучиш като Дави.
Добре, че съм тук.
А ти ми звучиш като майка ми.
Какво ще каже Макс, когато се върне?
"Жена като теб...
участваща в ЛеАлия Бет, с пушка на рамо".
Трябва да се оженим, веднага щом стигнем в Палестина.
Чакахме толкова дълго и можем да почакаме още малко.
За сега им трябвам по маршрута на бежанците.
Нямат друг с докторски познания.
Макс, няма да повярваш какво планираме.
Най-грандиозното, което сме опитвали за да закараме всички.
Какво е?
Кораб, който чака в Генуа, Италия.
Планираме да вкараме 200 в Палестина за едно пътуване.
Двеста?
Това е стар риболовен кораб, но ще ни отведе до Палестина,
ако успеем да преодолеем британската брегова охрана,
но първо трябва да стигнем до Италия,
пътувайки през нощта и като оставаме в убежища през деня.
И трябва да ви предупредя,
ако ви заловят, ви пращат в лагер за интернирани!
И ако бягате, имат право да стрелят по вас!
Мислех, че войната свърши.
Борбата за Израел, не! Ще пътуваме на 6 групи.
Не повече от 3 от нас във всяка група.
С коя група искаш да пътуваш?
Аз няма да отида...
Иска да отиде в Швейцария. - Швейцария?
Откакто се срещнахме се опитвам да го убедя за Палестина.
Защо в Швейцария? - Заради жена, така казва...
Палестина не е за мен.
Аз съм немец... или поне бях. Швейцария по ми подхожда.
И какво ще правиш? Часовници с кукувички?
Бен, можеш да бъдеш ценен за изграждането на Израел.
Имаме нужда от инженери... - Взех своето решение, Макс.
Ще се промъкна през езерото "Констанс".
Езерото "Констанс"? Няма да успееш,
вече загубихме трима души там, застреляха ги.
Влез през юг, от Италия има по-малко надзор.
Ще те закараме до Генуа
и нашите хора ще те преведат на север до швейцарската граница.
Добре!
Ще те заведа в Палестина, няма втора такава страна!
Макс... - Да?
Не знам...
Има нещо за Бен, което не ми харесва.
Защо настояваш да дойде в Палестина с нас?
Ако искаш да опознаеш човек, се впускаш във всичко с него.
Характера на Бен Гросман не е лесен, труден човек е,
но нещо в него е уникално, не знам какво е,
но знам, че на Израел е необходим и ще го заведа там.
Ще те подведе или ще ти разбие сърцето.
Не си заслужава. - Всеки евреин си заслужава.
Не останахме много...
Ето, вземи това, и на добър час...
Ще се видим в Италия.
Тъжна мелодия... - Така каза и учителя ми по музика,
затова никога не станах професионалист.
Затова ли реши да станеш инженер?
Какво друго ти каза, Макс?
Че си бил въздържан отначало,
и че си го спасил от надзирателя "Капо".
Не го направих за Макс, направих го за себе си.
Ужасно го мразех. Беше лесно да го убия.
Толкова ли ти е необходима омразата?
Такива са времената. Помага ми да преживея.
Не ми казвай, че не мразиш нищо.
Несправедливостта.
Децата гладуват. Хората страдат, убиват.
Ти си идеалистка.
Страхотна двойка сте.
Макс и аз споделяме еднакви мечти.
Изглеждаш толкова огорчен. - Така ли?
Ами твоята жена? - Каква жена?
Тази в Швейцария, каква е?
Много е красива.
Тя ми напомня на теб.
Макс каза, че си красива.
Но никога не каза колко красива.
Той е късметлия.
Пред нас има КПП!
Макс, контролно-пропускателен пункт! - Нямаме документи, ще ни арестуват.
Къде отивате? - За Генуа.
Добре, документите моля.
Провери отзад.
Какво става?
Джо! Франк! Ти остани тук!
Отваряй си очите! Джо, обградете ги.
Колко далече сме от Генуа? - Доста далеч за да стигнем пеша.
Покажи ми медицинската си чанта. - Ако мислиш, че два аспирина ще помогнат?
Просто искам да се сдобием с транспорт, може да помогне...
Провери при реката, те са там! - Хайде, прегледайте добре!
Арестуваха стария Любин... Той има семейство в Палестина.
Трябва да ги отдалечим от камионите!
Макс, отиди при водопада да могат да те видят!
Ето ги!
Хайде!
Стой!
Хайде, хайде!
Бен, бързо, хайде!
Подай ми ръката си!
Италия
Значи откраднахте военен американски джип. Къде е?
Добре скрит. Може да им го изпратим обратно.
Притеснявахме се, че вече сте отплавали. Какво стана?
Двигателя на кораба се повреди. Стой си там на водата.
Няма ток, вентилация, няма как да се готви.
Няма начин да се придвижи проклетия кораб.
Претъпкан е с 200 човека.
Повечето все още болни от лагерите. Дано не умрат от болестите.
Със сигурност ще проверят риболовен кораб, който не излиза на риболов.
Трябва да направим нещо бързо
или ще свършим в някой лагер за интернирани в Кипър.
Нямате ли корабни инженери? - Те не пристигнаха.
Бен е инженер. - Не Макс.
Споразумението беше, че оттук тръгвам на север.
Ще ти стане ли нещо, ако първо прегледаш двигателя?
Ами да, ако ме хванат?
Ако не го направиш, тези 200 човека ще бъдат хванати.
Ами ако не мога да го оправя? - Ще те пратим на съд.
И така, по същество си е риболовен кораб.
Мястото предвидено за складиране на рибата
пригодихме за пребиваване на хората.
Не може да ги пускаме горе за да не ги забележат.
Какво ти е?
Има треска.
Ако не изкараме тези хора оттук, няма да оцелее никой.
Е, искаш ли да видиш машинното отделение.
Къде е въздухът под налягане? - Ето там.
Какво става, резервоарите са празни?
Каквото имаме го помпаме долу, за да могат да дишат.
Някой от децата припадат, иначе ще стане още по-лошо.
Точно в това е проблема, Дави.
Намаляваш всякакъв шанс да се запуснат двигателите.
И какво можем да направим?
Да се примолим или откраднем няколко бутилки с въздух под налягане.
И може би ще запусна двигателя.
Това ще задейства генератора и ще имаме електричество.
Волф? - Ако мога да намеря, ще ги имаш.
Но може да отнеме цяла нощ. - Направи го.
Той е арогантен, но ще го направи. Не съм го виждал никога да се провали.
Не можа ли да заспиш? - Макс хърка...
Ще свикнеш. - А ти свикна ли?
Нямах възможност да ти благодаря, че остана.
Много добри хора зависят от теб.
Не го направих заради тях, Дебора, нито за Палестина.
Няма значение, каквито и да са причините.
Ако получиш тези бутилки утре, заминаваш за Швейцария, а аз за...
Заминаваш да градиш Израел, знам.
Става късно, ще влизам...
Защо никога не си ме молила да отида в Палестина.
Макс постоянно го прави.
Или вярваш в нещо или не... и не мога да те променя, Бен.
Но ти вече го направи...
Не мисля, че трябва да продължаваме. - Не, остави ме да довърша!
Знаеш, че останах заради теб. Никога не съм се чувствал така преди...
Не трябва да ми казваш това. - Защо не? Това е вярно.
Нямам момиче в Швейцария, Исках да започна нов живот.
Ела с мен, Дебора.
Макс и аз ще се женим...
Не си влюбена в него!
Обичаш го, но не си влюбена в него!
Ето готово.
Падне ли налягането на въздуха, нещата ще са доста зле.
Бен, за последен път. Ела с нас, ще ми трябва инженер.
За последен път, не. По-добре вие премислете.
С толкова хора на борда, не британците биха ме притеснявали.
Един малък дъжд би потопил тази гемия, направо самоубийство.
Това е, което имаме. Ще успеем. Благодаря, Бен.
Ще те върнем до къщата да си вземеш нещата
и на сутринта, Любин ще те закара на север.
Довиждане, Волф.
Ти си страхотен оцеляващ. - А ти си страхотен евреин. Шалом, Бен.
Довиждане, Бен. - Довиждане, Дебора.
Може би, беше прав за него, Волфи. А пък аз грешах.
Иска да слезем!
Приличат ли ти на евреи, Марио? - Ще разберем. Вашите документи.
Ние не сме евреи, а рибари.
На кораб, който е само на пристан? Документите!
Хайде Макс, тръгвай!
Как се чувстваш, имаш ли морска болест, замаяност?
Никога не съм чувствал по-добре.
Заседнал в морето, в тази стара гемия,
и отдалечаваш се от Швейцария с всяка минута...
Добрият стар Макс...
Той ти спаси живота! - Търся само как да му благодаря.
Ти си жив, дадоха ти фалшив пропуск, свободен си да си тръгнеш!
Не виждаш ли, че не искам да ходя никъде без теб?
Тогава остани в Палестина, бори се заедно с нас...
Да не бях те срещал никога... За какво ви е тази лудост?
Да се борите със света за парче пустиня? Няма да има Израел.
Англичаните няма да позволят и арабите също не искат.
Не разчитаме някой да ни разреши...
Искаме родина. Никога няма да разбереш това.
Само едно нещо разбирам.
Отиди в Швейцария, Бен, заради двама ни...
Капитана ми каза, че сме в палестински води,
скоро ще видим светлините от брега. Лесна мишена сме
за британските патрулиращи кораби. - Предполагам, че имате план.
Да, слизаме на брега и Мосад ще бъде там да ни транспортира.
Малък кораб, сър. На около 2000 ярда.
На изток, югоизток. Движи се посока брега.
Колко им остава? - Около 2,5 мили да стигнат.
Заеми се. Съобщи на всички брегови патрули.
Кажи, че нарушители се отправят към брега с кораб.
Макс, тук е Якоб, на плажа сме.
Отправете се към лагерните огньове, имаме парти...
Да, към лагерните огньове, виждаме ги!
Тогава елате се присъединете.
Свобода! Палестина!
Внимавай!
Въоръжени са, хайде!
Хайде, побързай, качвай се!
Предай се!
Хайде, тръгвай!
Какво ще му направят? - Ще го обесят!
Без да го съдят? - Той беше с оръжие,
това е престъпление според британското военно положение.
Добре дошли в Палестина!
Проклети араби! Разчистете пътя!
Свалете оръжията, веднага!
Бен!
Ще се "погрижа" за двигателя. - Няма да е нужно.
Не идиот, това е убийство... Трябваше да е военна операция.
Това е война, може да ни идентифицират.
Не разбираш ли? Направи Бен Гросман най-издирвания човек в Палестина.
Хайде, Бен.
"Ционистки терорист избягва смъртната присъда"
Дай да видя.
Фон Шрьодер се появи...
И то точно в Палестина?
Това ли е фон Шрьодер? - Да.
Поразително! - Трябва да информираме
нашите хора от ODESSA в Палестина. Прекалено ценен е за да го губим.
Той е положил кръвната клетва като офицер на SS:
"Подчинение до смърт".
Новина! Новина!
Свободни сме! Свободни сме!
Хей, Гросман!
Успяхме, Израел е реалност!
Защо не празнуваш, Бен?
За Бога, човече! Скоро Израел ще е държава!
За Израел!
Лехайм! (наздраве)
Какво има, Гросман? По цял ден се скиташ като куче.
Вечерите си самотен, не се сприятеляваш с никого.
Дори иврит не учиш. Може би не ни харесваш?
Ти знаеш по-добре.
Сякаш си като в затвор на това място, само дето храната е по-добра.
Защо не направиш за другите кибуци, това, което направи за нас?
Да им помогнеш в охраната, да ги научиш да се сражават.
Като си отидат британците, няма какво да спре арабите.
Ще бъдеш по-необходим от всякога тогава.
Реши. Може да си намериш жена.
Закъсня! - Пазара беше претъпкан.
Как мразя този апартамент.
Няма много да те дразни. Връщаме се в Тел Авив.
Напускаме, Хайфа. - В края на месеца.
Мосад ме преместват.
Ами моята работа в болницата. Моята диплома.
Ами, естествено предполагам... - Какво?
Само защото те преместват аз трябва да те следвам?
Толкова ли е ужасно, че трябва да сме заедно?
Мога да правя жертви, но бих искала да се допитваш до мен.
Това няма нищо общо с твоята работа или твоята диплома, нали?
Има общо с моя живот. - Трябва да има общо с нас.
Дебора, какво става? Вече дори не може да поговорим.
Съжалявам. Просто съм уморена.
И двамата сме уморени, но не е това.
Той е все още с нас, нали?
Знаеш, че не съм го виждала откакто пристигнахме. Доколкото знам...
Знаеш, че е тук. В този апартамент.
Той седи на масата ни. Той спи в леглото ни.
И така ще бъде винаги, нали?
Е, не е само Бен Гросман. И аз също съм виновен.
Не, не си ти. - Искам да бъде така както беше,
но не можем просто да тръгнем откъдето беше.
Можем ли?
След всичко, което преживяхме?
Опитах Макс, наистина опитах.
Може би, трябва да опиташ това да не ни наранява.
И може би няма да е там повече.
Обичам те... - Знам.
Толкова съжалявам.
Обичам те.
Приближава се конвой! Приближава се конвой!
Март, 1948г.
Волфи! - Бен Гросман!
Чух, че обикновено си водача в битката на кибуца...
Изглеждаш страхотно! - Също ти!
Да не си новият асистент на Вишняк? - Вече не, оставам тук.
Докарахме ти боеприпаси и снаряжение. Ще потрябват.
Защо? Какво си чул? - Британците снабдяват с оръжие арабите.
Държавата Израел е реалност.
След 2 месеца британците си отиват
и арабите ще атакуват и ще опитат да ни издавят в морето.
Затова съм тук...
За да подобрим защитата, ви донесох още автомати,
гранати, боеприпаси, бодлива тел и мини...
Чакат ви истински фронтални сблъсъци.
Вместо малките нападения, който вече сте понасяли.
Представям ви Дебора Асовар, нашия медицински специалист.
Дебора ще спомогне да се основе
медицински център за вас и околните селища.
Първата ви задача ще бъде да се разширят
подземните бункери за да се настанят децата.
Щом ще е зона на битки, защо трябва децата да остават?
И къде другаде да отидат?
Нашите градове ще бъдат бомбардирани, сражения по улиците.
Цял Израел ще бъде бойно поле. Израел трябва да издържи или умре!
Не се омъжи за него? - Не.
Не е голяма моята стая, нали? - Нито пък леглото...
Ще говоря, дали могат да ни дадат нещо по-добро.
Колко време ще останеш? - Докогато имат нужда от мен...
Продължавам да се опитвам да видя това, което ти виждаш.
Бях отгледана в пустинен кибуц на север.
Започнахме от нищото, докарвайки вода от километри.
Това е направо рай в сравнение. И е наш.
Мечтала съм за това цял живот.
Странно, би трябвало да съм щастлива, вместо това съм уплашена.
И с право. Ще бъде дълга и трудна битка.
Арабите са по-добре въоръжени и обучени.
Да се боря за това в което вярвам, не ме плаши, Бен.
Плаша се заради теб. Скоро ще получиш израелският си паспорт.
Ще си заминеш, нали?
От Европа съм и се чувствам като чужденец тук.
Но вече ти си част от мен. Не мисля, че ще мога да замина.
Макс, изглеждаш страхотно! Кой е твоят шивач?
Униформата на новата израелска армия,
погледни я добре, и не стреляйте по нея...
Може би скоро ще те направят генерал, а?
Това място расте толкова бързо... - Макс...
Какво правиш тук? - Дойдох да видя Бен...
Не съм те виждал такава, направо сияеш!
Така казват, че се случва...
Сподели радостта ми, бременна съм!
Бременна?
Най-накрая казах на някой.
Нуждаеш се от чаша кафе. - Да...
Бен не знае? - Не...
Не искам да го притискам, не знам колко мога да издържа...
Дебора, имаме мисия за него...
Важна мисия...
И ако знае за бебето няма да иска да отиде. Аз не бих...
Къде?
Швейцария!
Виждам защо толкова те ценят в Тел Авив.
Какво е това?
Израелския ти паспорт, за да излезеш от страната.
Когато се върнеш, британците вече няма да ги има.
Къде да отида? - Да купиш оръжия,
очевидно разбираш от тях. Имаме хора купуващи по света,
но ни трябва някой в Европа, по-специално в Швейцария.
Швейцария?
Знаех, че може да го приемеш и иронично!
Женева е рай за търговията с оръжия втора ръка.
Ще пътуваш със Самуел Гинсбърг, ще се погрижи за финансовата част.
Не мога да повярвам, изпращаш ме в Швейцария!
Нищо лично, времената и нуждите се променят.
Сега си ни нужен там повече отколкото тук.
И ако Дебора иска да дойде? - Тя е войник!
Тя отива, където й заповядат. Не където аз или ти искаме!
Кое те кара да си сигурен, че ще се върна?
Наречи го интуиция.
Внимание! Скрийте се!
Откъде се появиха? - Нямам представа...
Прекратете огъня!
Махнете се от портала! Махнете се!
Огън!
Прекратете огъня!
Спечелихме!
Сигурно си направо скапана.
Кога заминаваш?
Утре за Тел Авив. За Женева на следващия ден.
Иска ми се да дойдеш с мен. - Знаеш, че не мога.
Може и да не се върна.
Днес погребахме 11 от нашите приятели, не мога да го загърбя.
Ами когато приключи?
Никога няма да приключи.
Това е моята страна, Бен. Искам да живея тук.
Искам децата ми да се родят израелци.
Не те виня. Ако искаш да се върнеш, ще бъда тук.
Боклук! Дори не можем да го метнем по врага.
Безполезно пътувахме!
Това е машинария... Ние дойдохме за оръжия!
С машинария можеш да правиш оръжия!
Нямаме време... Има война, сигурно си чул?
Ще продължи доста време, Гинсбърг...
Или събираш повече пари за нови оръжия или си ги правиш сам...
И от какво ще ги правиш?
От този боклук... И като се купи евтино машинарията.
Скоро ще имаш свои собствени оръжия.
Мои оръжия? Нямаш ли предвид наши!
Не, няма да се върна, поне не сега...
Макс Бродски ме предупреди, за това!
Така че, какво ти пука дали имаме или нямаме оръжия.
Това е единствената ви надежда! - Как ще ги правим без теб?
Имате си инженери и техници. - С твоите познания за оръжията?
Не започвай и ти. Макс Бродски направи кариера от това.
Аз не съм израелец, имам си други планове...
Жалко... Кажи ми нещо Гросман.
Какво имаш против Израел?
Толкова ли ти беше добре в Германия преди?
Имаш ли нещо против да седна при теб за закуска?
Какво правиш тук? - На връщане от среща в Лондон.
Шпионираш ли ме?
Гинсбърг ми каза за идеята ти да правим оръжия, това е брилянтно!
Върни се, Бен... Имаме нужда от теб.
За Бога Бродски, престани!
Най-накрая съм Швейцария и няма да си тръгна!
Ами, Дебора?
Тя направи своя избор. Можеше да дойде с мен ако искаше.
Щом Израел е по-важен за нея, нека така да бъде.
Но няма да се върна! - Дори ако ти кажа, че е бременна?
Дебора, ела бързо, Бен е...
Бен... - Ти ли си Дебора?
Говори по високо, не мога да те чуя добре!
Вярно ли е? - Разбира се, моя любов... Вярно е!
Защо не ми каза? - Исках да избереш свободно...
Обичам те, искам да се оженя за теб!
Наистина ли искаш?
Това е, което винаги съм искал!
Връщам се веднага щом довърша нещата тук!
Ела си бързо вкъщи, Бен.
Бен, чуваш ли ме? - Ало?
Искате да знаете моята самоличност?
Самоличността на лицето, което е открило тази сметка.
Ще трябва да попълните тази форма. - Но това е тайна сметка!
Мислех, че се изисква само моя кодов номер и подпис...
Вече не... Има нов закон...
Швейцария и Западна Германия се споразумяха.
Вашата сметка е запорирана. - Как така запорирана?
Тя е открита между 1941г. и 1945г. с Райх марки...
"Всички сметки в швейцарски банки със съмнение, че са открити от нацисти
ще бъдат запорирани докато се установи истинската самоличност".
Г-н Гросман. Бенджамин Гросман...
Шлосберг!
Шлосберг умря... - Как ме намери?
Ние не сме те губили никога. - Ние?
ODESSA, те ме изпратиха да ти помогна.
Оторизиран съм да ти дам пари и нов паспорт...
Разбирам... И се шляеш така всеки ден пред банките?
Пътувал съм доста за моята мисия...
Ще бъдеш изненадан колко много
от нашите стари приятели са доволни да ме видят.
Какво искаш?
Нищо, освен твоята лоялност за каузата!
Кауза? Твоите хора не се ли поучиха?
Милиони загинаха във войната?
Германия разрушена и разделена... Свърши се, Шлосберг... Свърши се!
Живял си сред евреите твърде много...
Ти си един от нас. Ти ни принадлежиш.
Вече не, не си ми нужен... Нито ти, нито ODESSA!
Не можеш да избягаш от миналото си!
Мазел тов! (честито)
Хей, къде отивате двамата?
Боя се, че няма да имаме съвсем меден месец.
Ясно е, че вече си имахме наш меден месец.
Как ще го назовем? - Него.
Винаги съм искал син.
Ще видя какво мога да направя.
Мислила ли си за име?
Бих искала да го нарека, Даниел. На баща ми.
Тогава ще бъде Даниел.
Обичам те, г-жа Гросман.
25 години по-късно
След 5 години учение искаш да се откажеш? - Знаеш, че не ми беше по душа.
Така или иначе си взех дипломата. Искам да дам шанс на това.
Но филмите, Дани? Филмите? - Това е документалистика, който е различно.
Така ли?
Освен това ми предложи работа...
Знаеш, че винаги идвам тук да мисля.
Защото това е мястото, където стъпих за първи път в тази страна, с майка ти.
Бе стреляно по хората още от първите минути и оттогава се борим.
Първо с британците, след това с арабите
и след това с пустинята.
Знаеш ли какво коства, за да отгледаш нещо в пустинята?
Да, знам!
Какво искаш да кажа?
Че го одобряваш!
Не е моя работа да ти казвам какво да правиш.
Дани, искаш да правиш филми? Добре, одобрявам.
Но ги прави така, че децата ти да се гордеят с Израел!
Трябва да ти кажа, че заминавам утре.
Утре? Ами майка ти? За къде?
Мюнхен... - Мюнхен!
За какво се отнася филма? - Нацистки военни престъпления...
Имам страхотна идея. Това е съвсем различна гледна точка.
Почакай и ще видиш!
Ще се върна тук, скоро.
На майка ти няма да й хареса,
ти заминаваш, а аз трябва да отида до Аржентина.
Още една тайна мисия?
Ние се нуждаем от телешко, а на тях електроника.
Виждаш ли докъде стигнах?
Ще бъде толкова тихо, и двамата заминавате.
Винаги можеш да дойдеш с мен.
Буенос Айрес е доста романтичен...
Добре, може би следващия път.
С Дан разговаряхме на закуска тази сутрин.
Доволна съм, Бен. - За какво?
Че го остави да намери своя път. - Е, ще го преживея.
След около 100 години.
Знам, колко много означава за теб.
Преди много време баща ми решаваше всичко вместо мен.
Това беше грешно. Няма да допусна и на мен да се случи.
В колко е полета ти? - След около час.
Е, генерале. Кажи им малко да задържат самолета.
Ало? Обаждам се от летището.
Видях Шрьодер на полета за Буенос Айрес, но има нещо интересно тук на летището.
Момчето му току-що се регистрира на полета за Мюнхен.
Разбира се, ако намеря билет.
Добре.
Не се притеснявай, Мюнхен е родния ми град.
Г-н Гросман, аз съм Мириам Клайнман. - Здравейте!
Здравей, от тук, д-р Щайнер ви чака.
Четох резюмето на документалния филм. Това е нетрадиционен подход...
Искам да се фокусирам върху хората, които са участвали,
не тези от върхушката като Хайдрих или Айхман,
а хората изпълнявали техните заповеди.
Като офицерите от SS и персонала от концлагерите?
Точно така!
Те сигурно са започнали като нормални хора
и какво ги е превърнало в чудовища?
Ще бъде интересно да видим какво ще излезе...
Това е д-р Щайнер, той се грижи за архива от началото.
Д-р Щайнер, това е Даниел Гросман.
Приятно ми е да се запознаем! - И на мен също!
Седнете, г-н Гросман. Мириам, донеси си стол.
Разбира се, че съм чувал за баща ти...
Генерал Гросман, наричан "Юдейският лъв", нали?
Но не и от мен!
Моля те, светлините, Мириам.
Използвайки нацистки кадри от нашия архив,
този филм е подготвен от организация, преследваща военнопрестъпници.
Това, което виждаш е концлагер, където Химлер, шефа на SS,
връчва "Железния кръст" на някой офицери от SS.
За съжаление много от филмите, снимките и архива на SS, са унищожени от ODESSA.
ODESSA?
Организация на нацисти, преминали в нелегалност след войната.
И Айхман, и Менгеле избягаха чрез ODESSA,
както и много други.
Учудващо, но ODESSA е все още активна.
Чакай! Кой е той?
Подполковник Хелмут фон Шрьодер.
Очевидно пруски аристократ. Нека да видим какво имаме за него.
Към края на войната, той се е грижил за оборудването за изтребление.
Може би и за други лагери, но не съм сигурна.
Мисля, че той е починал от тиф, но трябва да го проверя.
Няма значение, точно от този тип хора се интересувам.
Бих искал да видя всичко, което имате за този Хелмут фон Шрьодер.
Мисля, че трябва прочетеш свидетелските показания от Нюрнбергският процес.
Те са били основно жертви, с предразсъдъци.
Не биха могли да гледат на тях като хора, дори да искат.
А ти можеш ли? - Баща ми е бил в два концлагера,
както и неговите най-близки приятели.
Аз дори тях не интервюирам.
Искам филма да бъде обективен, безпристрастен.
Безпристрастен? От най-лошото престъпление в историята?
Искам да ги поставя под микроскоп...
Да, разбира се, за да ги разбереш, нали? За да им простим?
Виж, вече не ми се слуша това!
Хайде примирие, става ли?
Виж, не мога да бъда обективна.
Загубих цялото си семейство, освен чичо ми.
Майка ми почина при раждането ми,
поради лошото здравословно състояние от концлагера.
Баща ми умря от мъка след година.
Загубих всичко и искаш да бъда безпристрастна?
Съжалявам, аз съм късметлия...
Майка ми е била в Палестина, по време на войната,
но баща ми е оцелял от три лагера.
Мириам, не се опитвам да оневинявам никой нацист...
Просто искам да спомогна с каквото мога това да не се повтаря.
Съжалявам, прекалено близко съм до това.
Имаш ли против да те изпратя? - Не...
След като моите родители починаха ме изпратиха да уча в САЩ за 6 години.
И?
Оттогава работя в института и координирам с библиотеката на Холокоста в Израел,
и това е мястото, където бих искала да работя...
Наистина? Би напускала института? - За работа в "Яд Вашем", веднага!
Защо не работиш с мен по този проект? - Не е ли това, което правя?
Не, имам предвид да се върнеш в Израел с мен.
Не мога да намеря по-добра изследователка.
Благодаря, но не мисля, че...
С твоята енциклопедична памет, ще е страхотно.
Винаги ли си така импулсивен?
Не, само когато има значение! И нещо ми подсказва, че това е важно.
Хей, баща ми може да ти помогне да си намериш работа в "Яд Вашем".
Дан, ти едва ме познаваш!
Не го усещам така. Ти така ли го усещаш?
Не...
Това са досиета на ключови хора от лагерите, които е посещавал.
Не разбирам, как толкова прилича на мен на някои от тези снимки.
Мислиш ли, че е имал еврейска кръв?
Такова чудовище не може никога да бъде евреин.
Е, Щайнер казва, че някои евреи се опитвали да минат за арийци
за да се спасят, някои дори влизат в нацистката партия.
Не мисля, че един полковник от SS би могъл да го крие дълго.
Дан, случва се! Понякога абсолютно непознати хора си приличат.
Може би трябва да се разровя назад...
Понякога в далечното минало поколенията са свързани.
Дойдох да направя сериозен филм, може ли да си починем!
Не можем, трябва да работим! - Добре!
Да видим... "Фон Шрьодер е бил роден в аристократично семейство...
с военни традиции отпреди 150 години.
Баща му е бил генерал Август фон Шрьодер,
командир на кавалерията на Кайзер Вилхелм.
Това обяснява защо е бил такъв добър офицер.
От рождение така е възпитаван.
"Роден е в Мекленберг, но е отгледан от леля в Хамбург,
след смъртта на баща му".
Какво? - Семейството на баща ми е от Хамбург!
Хайде, престани!
А братя или сестри? - Ами...
По-малка сестра, но била убита по време на войната.
Е, това го изключва като чичо.
Дани, той не е бил евреин!
"Майка му умира от туберкулоза, когато е бил на 10,
а баща му при автомобилна катастрофа, докато е учил инженерство в Швейцария
след това завършва с отличие военния институт "Бисмарк"."
Това важно ли е?
Какво друго? Личният му живот?
Хобита? - Да, какви?
"Ски, езда, музика...
През годините в училище се е изявявал като първа флейта в училищния оркестър".
Флейта? - Да, флейта...
Да?
Кой?
Да... един момент. Баща ти е...
Ало?
Намали го... Да. Къде си?
Все още в Буенос Айрес...
Търся те от няколко дни. От института ми дадоха този номер.
Не съм си бил много в хотела. - Разбирам, кое е момичето?
Просто приятелка, изследователка от института.
Разбира се, изследователка...
Как върви филма? - Много е рано да се каже.
Слушай сине, тук приключих.
Дали да не се видим в Париж през уикенда, можем да се разходим?
Имам толкова много работа.
Сигурен ли си? Това може да е единствената ни възможност.
Не, наистина не мога.
Жалко, пази се синко, и не забравяй да се обадиш на майка си.
Слушай татко, може би ще ми помогнеш с нещо.
Ти и чичо Макс бяхте в лагерите заедно, нали?
Имам предвид затворници. Там се срещнахте, нали?
Да, в Белзен.
А преди това? - В Треблинка, защо?
Може би да ми помогнеш да си изясня някои неща, когато се върна.
Разбира се! Ще се радвам. - Добре, благодаря ти.
Обичам те, синко. - Аз също, чао.
Не, не. Тя е само изследователка, само приятелка.
Знаеш, просто трябваше да кажа нещо.
Никога няма да се повтори.
А къде се предполага, че е умрял фон Шрьодер.
Треблинка.
А да си срещала нещо около смъртта му?
Да в американски досиета от британски доклади за лагера.
Къде са? - В приземието на института,
ще ти ги донеса на сутринта.
А не може ли сега? - Дан, посред нощ е.
Моля те?
Добро утро, генерале. Вашата кола!
Каква кола?
Моля, заповядайте!
Докладите от Треблинка са там, има доста материал да се прегледа!
Какво има?
Имам странно чувство, почти се плаша, съществуват много съвпадения.
Какво искаш да кажеш? - Виж това...
И фон Шрьодер и баща ми са от Хамбург,
и двамата са наградени войници,
и двамата са учили инженерство в Швейцария точно по същото време...
дори и двамата са свирили на флейта
и са били в Треблинка... точно по същото време.
Да не забравяме факта, че единия е бил еврейски затворник,
а другия полковник от SS?
Виж ме...
Погледни това!
Хайде, нека да проверим в тези архиви,
за да видим дали в това има някакъв смисъл.
Мислех, че сте изчезнали от лицето на земята!
Точно обратното, полковник фон Шрьодер.
С помощта на приятелите ни от "Третия свят",
ODESSA процъфтява и става по-силна всяка година!
Не само бивши нацисти, но също така нова кръв.
И защо ме доведохте тук?
През октомври 1968-ма,
голямо количество обогатен уран изчезва от САЩ и Франция,
общо 1.6 метрични тона. Изгубват му се следите...
По-късните разследвания показват, че се появява в Израел.
Наистина ли?
Това е копие на доклада от ФБР и друг от френската "Сюрете".
И двата казват едно и също.
Имате приятели в ФБР и "Сюрете"?
ODESSA има приятели навсякъде,
дори бригаден генерал в израелската армия, с име Гросман.
Директно на въпроса, полковник,
имаме нужда от 50 фунта от този обогатен уран,
Израел ги притежава, ти имаш достъп до него.
Само 50 фунта, много скромно! - 22 са необходими за малка бомба.
ODESSA се нуждае от 2 бомби.
Очевидно имаме хората, които да ги направят.
Една бомба ще бъде взривена на отдалечено място,
за да демонстрира нашата сериозност...
Другата ще я държим в резерв,
ще я взривим в населен център, ако исканията ни не бъдат изпълнени.
Какви искания? - Това няма значение.
Списъкът е дълъг, и засяга нашите съюзници.
Очакваме от теб, като член на SS дал клетва,
да ни доставиш този уран.
А ако откажа? - Можем да те издадем!
И кой от вас ще свидетелства на процеса?
Ако предположим, че имате смелостта да излазите от тази джунгла.
Ще бъде вашата дума срещу моята.
Двама известни военнопрестъпници срещу жертва от концлагерите.
Човек считан почти герой в неговата приемна страна.
Не господа, ако някой е заплашен от излизането наяве,
то това сте вие!
Имаме и други варианти...
Семейството ти...
На първо място, съпругата ти.
Главен доктор в клиниката "Маген Давид" в Тел Авив,
след това, единствения ти син Даниел, който понастоящем е в Мюнхен,
работещ по документален филм, за увековечаване лъжата за Холокоста.
Майка и син евреи, няма да е голяма загуба, нали?
И така, 50 фунта уран се побират лесно в куфарче.
Те са в метални кутии с размера на консерва със супа.
Лесно преносими, без опасност от радиоактивно замърсяване.
Въпроси?
И ако ви го доставя?
Ще бъдеш инструктиран! - Как?
Ще бъдеш инструктиран!
О, Боже! Чуй това! Този д-р Шлосберг в Треблинка
е правил експерименти със затворници,
основно за лицева пластична хирургия, без упойка!
Боже мой! Това е лудост...
Късно е, да приключваме за днес.
Намерих оригиналните британски доклади за лагера.
Майор Майли Джоунс е бил натоварен да разпита
стотици затворници, след като Белзен е освободен.
Нещо за смъртта на фон Шрьодер?
Не, изглежда няма!
Чакай, има нещо в това резюме.
"Много от затворниците казаха, че са чули слуха,
че фон Шрьодер е умрял в Треблинка,
но само един го потвърди като факт".
Само един?
Да, работил е в барака 46 при Шлосберг...
Отделението за тиф...
Твърди, че е видял тялото му в погребален чувал
и е бил свидетел на кремацията.
Е, това изглежда потвърждава, че е умрял в Треблинка.
Как се казва свидетеля? Може би все още е жив...
Да видим...
Да, ето го...
Какво?
Неговото...
Неговото име е Бенджамин Гросман!
Дани, какво правиш?
Хайде Дани, да се прибираме вкъщи!
Остави ме! - Това не ми харесва!
Трябва да е било пластична хирургия...
Шлосберг е отговарял за това място.
Невъзможно е! В това няма никакъв смисъл!
Напротив има, това обяснява всичко.
Не трябва... - Това копеле е баща ми!
Той е баща ми!
Шлосберг и Митендорф, сигурен ли си?
Разбира Макс, бях в отделение 46 с Шлосберг.
Ти и аз се срещнахме в Белзен. Аз ги познавам от Треблинка.
ODESSA... - Не мислех, че още съществува...
Разбира се, че съществува! - Знаят всичко за семейството ми!
Къде работи Дебора, и дори, че Дани е в Мюнхен!
Ще върнем Дани обратно. И охраната ще бъде с Дебора след 15 минути.
А сега те питам отново, какво по дяволите искат те!
Макс, не мога да ти кажа! - Извинете генерале, жена ви се обажда...
Дебора, слава Богу! - Кога се върна?
Слушай внимателно, не излизай от кабинета!
Макс е изпратил охрана, изчакай ги!
Защо? Какво става? Дани добре ли е?
Да, добре е... Ще ти обясня, когато се видим.
Дебора, обичам те!
Аз също!
Бен... Когато семейството на бригаден генерал е заплашено...
и той отказва да каже защо, Мосад доста се изнервя!
Казах, че не мога да ти кажа! - Така ни връзваш ръцете.
Макс, докато мислят, че ще им сътруднича,
ще оставят Дебора и Дани на мира!
По дяволите, Бен... Не бъди глупав!
Бродски...
За Дебора!
Какво се е случило? - Писмо бомба!
О, Боже! Не! Не!
Бен!
Слава Богу! Слава Богу!
Шула умря... Това беше за мен...
Беше адресирано до мен... Аз...
Адресирано е до който и да е, така действат терористите!
Дани, не те познах, къде е мустака?
Здравей, Макс. Това е Мириам Клайнман.
Здравей Мириам, приятно ми е. Ще взема това.
Баща ти не успя да дойде, отиде до границата...
Как е майка ми? - Добре, слава Богу!
Ще те заведа в къщи...
Не, имам нещо много важно да ти покажа, нека отидем в офиса ти!
Гросман!
Имаш 24 часа да доставиш стоката. Занеси я в офиса си на сутринта!
Върви по дяволите!
Жена ти и сина ти са все още в опасност.
Следващият път няма да бъдем толкова небрежни, разбираш ли?
На връщане искам да мина през Ейн Цофар.
Някой друг виждал ли е това? - Не.
Мириам, ще ми довериш ли филма и останалите доказателства?
Разбира се! - Ще ги пазя добре!
Засега, това ще е нашата тайна... - Няма ли да го арестуваш?
Не... - Той е нацистки военнопрестъпник!
Слушай добре, Дани... Първия ми приоритет е сигурността на Израел.
Бригаден генерал е на път да наруши тази сигурност!
Благодарение на теб, знаем, какво имат за него.
Сега трябва да разберем какво искат и да ги спрем.
Какво ще правим?
Искам да се прибереш вкъщи и да се държиш сякаш нищо няма...
Не казвай или прави нещо! - Да не правя нищо? Съжалявам...
Можеш и ще го направиш... - Искам да видя лицето му,
когато му кажа, че знам... Искам да чуя какво ще каже...
Искаш ли да видиш също лицето на майка ти?
Знам как се чувстваш, Дани. Но докато не разберем какво искат,
не трябва да заподозре нищо. Обещай ми, Дан!
Обещай ми!
Кажи ми, че греша, Макс! Кажи ми, че си въобразявам!
Не, не грешиш и не си въобразяваш...
Де да беше така!
Това е първото ти посещение в Израел, имаш много да разгледаш...
Направих си списък с интересни места...
Трябва да вземеш Даниел да те разведе, ще бъде прекрасен гид...
Ако можем да излезем от тук!
Дебора, тук ли си?
Дани, синко. Как беше в Мюнхен? - Страхотно.
Като под домашен арест... - И мустаците ти?
Бен, запознай се с Мириам... - Колко дълго ще продължи това?
Докато Макс каже, че е безопасно...
Знаеш, че баща ти не може да обсъжда неща от националната сигурност.
Мириам е от института за изследвания на Холокоста.
Изследователката... Много хубава. Ще ме извините ли да се преоблека?
Кафе, Бен? - Не, благодаря... Как е филма?
Не знам, дали ще има филм. - Но ти беше толкова ентусиазиран...
Целия ми подход беше грешен и гледната ми точка не беше добра...
Какъв подход?
Това, че нацистите не са родени чудовища,
и първо са били обикновени хора.
Като нас...
И? - Не стана, и вече не го вярвам...
И защо така? - Изследванията го опровергаха...
Кои например? - Всичките...
Бях глупак. Те си били чудовища, защо трябва да им търся оправдания.
Сигурна съм, че ще намериш друг подход, Даниел.
Да, вероятно... - Нека ви донеса сладки?
Дан? - Да...
Влез!
Добре ли си? - Да!
Доста си рязък към всички днес, не си ти...
Какво има?
Не, нищо.
Разкажи ми за Мириам, харесва ми. Сериозно ли е?
Не мисля, че нещо ще излезе... - Какво искаш да кажеш?
Не искам да говоря за това.
Тя е доста привързана към теб, Дан.
Ами всичко изглежда добре, както искаш да го чуеш. Не знам.
Не избързвай, бъди търпелив да мине малко време.
Когато за пръв път срещнах баща ти,
толкова много неща ни разделяха.
Когато си влюбен, както бяхме ние...
Ти си сърцето ми, той дъха ми... Без двама ви, не съществувам.
Лека нощ сине.
Не беше в леглото, заспала съм.
Добро утро. - Добро утро.
Бен? - Да.
Опитай се да намериш време да говориш с Дани.
Разбира се!
Изглеждаш прекрасно! - Лъжец!
По-красива си от всякога...
Трябва да тръгвам!
Трябва!
Добро утро, генерал Гросман. - Добро утро, Мириам.
Станали сте рано. - Не можахме да спим...
Е, забавлявайте се! - В офиса ли отиваш?
Ще е тежък ден.
Майка ти още спи. Оставете я да си почине.
Добро утро, генерале.
Къде е моят постоянен шофьор, Саул?
Не се чувства добре... Аз съм сержант Левин...
Каквото и да прави, го прави сега... - Дани, какво правиш?
Това не беше Саул, неговият шофьор! - Не може ли да сменят шофьорите?
Защо точно днес, след 5 години?
И куфарчето, не съм го виждал преди.
Той каза, че отива в офиса си, а офиса е в друга посока.
Обади се на Макс на този номер и му кажи!
Какво ще правиш? - Ще го проследя, какво друго да направя.
Куфарчето изглежда тежко, генерале, около 50 фунта?
Какво направихте със Саул? - Той е мъртъв, в багажника...
Аз съм Рихтер...
Преследва го? Казах на Дани, да не се меси!
Дали е видял какво е в куфарчето?
Мисля, че не... Но като видя, че има нов шофьор, затова се усъмни.
Добре, Мириам. Остани с Дебора моля те.
Ще бъдеш в безопасност, остави останалото на нас!
Леон, виж дали "пост едно" следва Дани.
Шимон, къде Бен би могъл да вземе нещо, което ODESSA би искала?
Наблюдаваме го откакто се завърна от египетската граница.
Откъде знаем, къде точно е бил?
Добре, намери пилота на вертолета и виж къде точно е бил.
Имаме връзка с "пост едно"... Те преследват Дан...
Преследваме обекта...
"Пост едно" прихванете обекта и го задръжте под полицейска закрила,
не искаме да се замесва в това. - Ще го направим.
"Пост две", проследявате ли все още Бен, на радара?
Да, имаме ясен сигнал, близо сме до него...
Стойте на разстояние и го проследявайте с радара.
Не трябва да ви вижда!
Тази кола се проследява от Мосад с радар.
Когато стигнем до пътя за Лод, сменяме колите и се отправяме на юг.
Един от нашите агенти ще откара тази на север...
Много умно. А след това?
Ще караме до Ейлат, северния плаж, там ни чака кораб...
Да го прихванем. Нека видим как ще реагира на присветкане...
Може би ще отбие...
Загубихте го?
Навлезе в насрещният трафик, когато го приближихме!
Дявол да го вземе! "Пост две", виждате ли все още обекта?
Силно и ясно! - Дръж го!
Току-що говорих с пилота на вертолета.
Вчера Гросман е оставил своя състав от Втора армия
и след това е слязъл при Ейн Цофар...
Ейн Цофар... Пещерите... Склада за ядрени материали!
Гросман е влязъл с едно куфарче и е излязъл с две!
Уран... Боже мой!
Какво ще се случи на северния плаж?
Ще се срещнем с Шлосберг и Митендорф и ще предадем урана...
И двамата ли са тук? - Да.
Отправяме се към източната страна,
прекосяваме залива и сме на арабска земя след минути...
Познавах толкова като теб преди 25 години...
Преди 25 години, генерале, вие бяхте такъв като мен...
Макс, виждам целта, но има само един човек в колата.
Прихванете!
И така ODESSA принуждава Бен да достави урана, по-уязвимия начин...
веднага след атентата срещу Дебора...
Това обяснява защо... - Тук "Пост две", имам проблем...
Казвай "Пост две"...
Ние сме близо до пресечката на пътя за Лод и крайбрежния,
сменили са колите, знаели са, че са били проследявани...
По дяволите! Върви на юг!
Добре!
Да приемем, че е тръгнал обратно, след като се изплъзнаха...
Но връщайки се отдалечава от всякакво летище!
Не, със самолет е твърде опасно, но пък се приближава до Ейлат...
На брега, доста пусто е и по море е само на минути от арабска земя...
Е, обади се за хеликоптер, тръгвам!
Какво ще стане, ако не е натам? - Обади ми се!
Дани, какво правиш тук? - Знам кой си всъщност.
Можеш да промениш лицето си, но не можеш да промениш мен! Стой!
Видях снимки, как можа да го направиш?
Как можа да живееш със себе си и всички тези хора?
Дани, махни се от тук!
За да предадеш страната си и да избягаш?
Правя го за моята страна, и опитвам да ви спестя това на теб и майка ти.
Какво? Опитваш да спасиш себе си!
Не и откакто ти и майка ти влязохте в живота ми!
Лъжец! Лъжец!
Какво трябваше да направя? Да ви кажа? Да разруша живота ви?
Да кажа на моите приятели и държава, че съм измамник?
Военнопрестъпник живеещ сред вас?
Не знам! Само знам, че трябва да си платиш!
Не мога да живея с това, без да направя нищо!
Затова ще кажа на цял свят кой си ти!
И нека те решат какво да правят с теб!
Хвърли пистолета, г-н Гросман!
Прави каквото ти казва, синко... Хвърли го или ще те убият!
Куфарчето, моля полковник...
Докторе, трябва да побързаме!
Хайде, полковник. Мосад ще бъдат тук скоро и си прекалено ценен да те оставим.
И семейството ми няма да бъде наранено?
Ти удържа на думата си и имаш моята, като между SS офицери.
Какво му каза?
Че го обичам. Това бяха първите думи, които научихме заедно на иврит...
Колко трогателно... Хайде!
Полковник...
Добре дошъл на борда, полковник...
Тръгвайте!
След 5 минути ще сме в безопасност, вън от израелски териториални води...
Защо ни повика?
Предупреди ме на иврит, да стоим далеч от кораба...
Както знаете, бях замесен в заговор за убийство на Хитлер...
Това е вече в миналото полковник,
няма да навреди на бъдещето ти в ODESSA...
Направих детонатора със закъснител за бомбата.
Принципно същият като този, който активира, когато отвори куфарчето!
Ще се видим в ада!
Дан, Дани, недей! - Тя заслужава да знае истината!
Истината? - Ще й кажа!
Ще ти кажа каква е истината...
Хелмут фон Шрьодер умря преди 25 години в Треблинка.
Бен Гросман умря днес на брега при Ейлат...
Герой, който даде живота си вместо да предаде страната си!
И искаш да живея с тази лъжа?
Не знам дали Бен Гросман ще плати за извършени престъпления,
оставям това Бог да реши.
Само знам, че баща ти, човекът, когото аз обичах
беше честен и всеотдаен. Истински син на Израел.
Аз ще живея с тази истина!
Макс е прав, Дан... Послушай го!
Искате да прикрия всичко това от хората!
Да, Дан... Той е мъртъв... Не можеш да го накажеш вече.
Сега ти остана само майка ти.
Как би могъл да живееш с нея, ако влезеш вътре и я съсипеш?
Човек на такава позиция е винаги вероятна мишена за терористи.
Приех, че има такава опасност, и сме го обсъждали с баща ти.
Той беше смел човек. Той даде живота си за Израел и за нас.
Трябва да се гордеем с него.
Много неща си наследил от него... Най-доброто!
Translation ZALMEN BEHAR